Låt oss fortsätta! Gå, kom igen!
Skynda! Gå, gå, gå! Kom igen!
Kom igen. Klockan sex! Kom igen!
Rör er, fortsätt!
Kom igen, kom igen, kom igen!
Den här vägen, den här vägen!
Livet är att slåss.
Slåss är att leva.
Och när allt är förlorat, kommer jag att hittas.
Hallå!
- Shh! Tyst! - Vem är där?
- Tyst. - Vem är där?
- Är du också inlåst? - Ja, du måste vara tyst.
- Vad gör vi här? - Håll mun. Du får oss dödade.
Snälla, säg var vi är.
Polisstationen, din idiot!
- Ja, jag vet, var? - I Narok.
Var är det?
- 200 km från Nairobi. - Är du vilse?
Nairobi... Var är... Var är Nairobi?
- Är det en riktig fråga? - Ja.
- Kenyas huvudstad. - Östafrika.
Vad gör jag här?
Du låter amerikansk.
Ja, jag är amerikan.
Är du inte säker?
Jag är...
förvirrad.
Vad heter du?
Jag vet inte.
Männen som låste in dig slog dig antagligen medvetslös.
Vem är du?
Jag är läkare.
Jag arbetade på biståndssjukhuset i 2,5 år.
Sjukhuset är borta nu.
Så, vilka slåss där ute?
Vad i helvete händer?
De kommer närmare.
Vad...
Vad i helvete var det där?
Du vet verkligen inte?
Vad är det sista du kommer ihåg?
Smärta. Mycket smärta.
Jag bara.. vaknade upp här. Jag vet inte.
Du kommer inte ihåg invasionen?
- Vem invaderar? - Inte vem...
vad.
Varför gör de det här?
Varför här? Varför i Kenya?
Inte bara här.
Överallt.
Vad ska jag göra?
Jag ska inte dö här inne.
Du dör här inne eller där ute.
Nej!
- Hallå!! - Gör inte det!
Män är värre än maskiner.
- Här inne. - Maskiner dödar fort.
- Inne! - De dödar dig.
Och de gör värre saker med mig.
Varför hör inte de mig?
Idiot!
Jag talar inte Gikuyu.
Han vill veta vem du arbetar för och varför du är inlåst.
Amerikaner?
- Vad säger du? - Jag förhandlar.
Rör dig inte!
- Du kom tillbaka för mig? - Ja. Naturligtvis.
Mår du okej?
Jag heter Nadia.
Nadia.
Hej.
Lyssna, jag vet fortfarande inte...
Jag kallar dig Bo.
Bo?
Vi hittar min bas, får dig i säkerhet.
Ingenstans är säkert.
Jag såg ett bombplan där ute.
Jag såg lastbilar, jag såg män slåss.
Och så många dog.
- Vad gjorde det med honom? - De fångar utlänningar.
Ingenstans är säkert.
Det finns en US armébas norrut.
Men du klarar inte dig dit.
Maskinerna jagar alla.
- Så vi undviker befolkade områden. - Håller oss till öppna vägar.
Bakom den röda bilen. Det ser okej ut.
- Kan vara en fälla. - Kan vara.
- Bilar låter och kan locka dem. - Ja, kanske.
Du sa att det finns en US bas i norr. Hur långt?
Jag vet inte. Hundratals kilometer eller mer.
Nåväl, vi borde börja köra.
- Jag följer inte med dig. - Måste du vara någon annanstans?
Nej!
Innebär inte att jag vill gömma mig på vägen.
Allt du kommer att hitta på den basen är mängder av döda kroppar.
Ja, kanske.
Vi kan också hitta dem i en bunker, koordinerande med Pentagon.
Du fattar inte det.
För åtta dagar sedan föll alla satelliter ner från himlen.
Varenda en.
Det finns inget mer Pentagon.
Det finns inget vi kan göra.
Nå, jag är inte redo att ge upp.
Om du hade folk på den basen,
skulle du göra allt du kan för att nå dem.
Jag tror att jag gör det,
och jag vill att du hjälper mig att hitta dem.
Du beter dig som om du är på ett uppdrag.
Du är inte det.. Bara rädd.
Ja, jag är rädd.
Jag vet inte vad jag gör här,
men jag vet att jag måste gå med i striden.
Du kan göra vad du vill.
Vi har tur.
Motorn är igång. Hjulaxlarna är i god kondition.
Måste bara byta ett däck... så...
Jag vet hur man byter ett däck men jag vet fortfarande inte mitt namn.
Åh, och jag hittade det här i bilen.
Får bara in brus. Vi behöver bara en bättre signal.
Vi behöver vatten och mat. Jag kollar de andra bilarna.
Slåss!
- Om du är trött så kan jag köra. - Jag mår bra.
Du... hanterar ett gevär jävligt väl för en...
- För en kvinna? - För en läkare.
Jag var sjukvårdare i franska armén och...
Här ute måste du ibland lägga ned
vaccinet och plocka upp pistolen.
Den här regionen, världen, fanns här långt innan invasionen,
och med milisen och militären...
Ducka!
- Är du okej? - Jag är okej.
Vi är underlägna. Stig ur väldigt långsamt med dina händer uppe.
Kenyanska Armén. Jag pratar swahili. Följ efter mig.
Släpp ditt vapen. Släpp det nu!
Stå!
Stå upp!
Nog med den här skiten. Vi pratar engelska!
Vad menade han med parabolen? Vad betyder den här symbolen?
Radiostationen. Amerikansk. Tungt vaktad.
Stor satellitparabol med den symbolen.
Var finns den här anläggningen?
Över gränsen. Väster om bergen.
Varför attackerade dina män mig?
Många tror att den här maskinen är gjord i Amerika.
Vad?
Eller att amerikanarna använder de där parabolerna för att kalla hit dem.
Det är en lögn!
Allt annat är förstört, men de där parabolerna står fortfarande.
Döda mig! Snälla, döda mig.
Gör det!
Vad sa du?
Vi måste gå. Nu!
Ner på knä.
Sätt fart!
Bilen är skjuten.
Det är okej.
De här killarna ger oss sin jeep.
Du är uttorkad. Drick lite vatten.
Jag fattar inte att du klarade dig ur det här. Jag trodde att du skulle bli dödad.
De där killarna var tränade soldater och vi var underlägsna där borta.
Vet du vad? Jag slår vad om att du är Special Forces eller något.
Special forces?
Du har helt klart avancerad stridskunskap. Och du pratar flera språk.
Så, det är dit vi ska nu, mot radarstationen?
Till gränsen, väster, upp i bergen.
Den är stor. Vi hittar det.
Hitta amerikanerna, hitta mat, skydd...
Kanske någon där vet vad du heter. Är det det?
Om det inte är säkert, då?
Som du sa, ingenstans är säkert.
Jag menar, om kenyanerna har rätt, då? Om amerikanarna är inblandade?
- Det är inte möjligt. - Om det är det?
Vi knackar på dörren, och sedan vad?
Sedan dödar vi dem!
Sa inte vi att vi skulle undvika städer?
Ser ut som om vi inte har något val.
Vänta, vänta, vänta stopp!
Det är inte bra.
Skulle kunna vara en kortslutning.
Eller något annat.
Bilen kortsluts.
Gå!
Gå, gå!
Stå inte där, spring!
Vi måste göra något. Vi kan få dess uppmärksamhet.
Pappa!
Vi kunde inte hjälpa dem.
Någon är där ute.
Någon lyssnar.
- Ingen lyssnar. - Det vet du inte.
Hallå.
Kan jag få en stor pizza?
Fast, gör det till två stora pizzor med allt och extra ost.
Hela min familj var i Paris.
Alla de stora städerna attackerades först i hjärtat, så...
Sanningen är att jag bara tänker på hur jag...
förlorade alla.
Kanske är jag helt ensam.
Det låter enklare på det viset.
Kanske var jag alltid killen med geväret.
Kanske var jag en skitstövel.
Vet du...
Jag vet inte hur jag ska säga det här.
Stridsflygplan.
Ser du? Någon slåss där ute.
Vi har inte förlorat ännu.
- Jag hörde det igen. - Jag hör ingenting.
- Åh, jag gör det. - Du hör fåglarna.
Det är inte fåglarna.
Vi kan inte hålla på och stanna så här. Vi måste gå snabbare.
- Bilen var snabbare. - Ja, bilen var snabbare.
Hör du det nu?
uppdrag måste igång inom två dagar nu.
Titta, det är bara en kassett.
Vi vet inte om ni kan höra eller...
Vi har flertalet rapporter om explosioner i Nairobi centrum
Flertalet explosioner i city säger jag er.
Okej, allihopa, jag blev tillsagd att vi måste lämna stationen..
Ja, ja, ja!
Ja, ja, okej.
Vi måste slåss...
i dessa sista timmar...
att vägra allt vad än vi var tillsagda
av Förenta Staterna, Europa, Asien...
Det är de sista dagarna...
Just här i Afrika, i Kenya
på Nairobis gator...
Civilisationens vagga kanske nu...
kanske nu är mänsklighetens sista hopp....
Kenya, vi måste förenas.
Vi måste stå tillsammans, vi måste slåss tillsammans.
Fred vare med dig, Kenya.
- Du hör det där, eller hur? - Håll tyst!
Men de kommer att döda oss, alla oss.
Skynda, de kommer, sprid ut er!
Vi är alla på samma sida här. Låt oss gå.
Låt henne gå!
Kom igen, kom igen, kom igen.
Se upp!
Ligg lågt.
- Varför gör de det här? - De är tjuvjägare.
Titta på dem. De jagar.
Väntar på sitt byte och vi är betet.
Göm er!
Titta bara inte.
Gå!
Spring.
Det är en nere.
Släpp ditt vapen nu!
Solen glittrade i din lins.
Jag trodde att du var en krypskytt. Jag kunde ha skjutit dig.
Om jag var en krypskytt, hade du redan varit död.
Turligt nog dödar inte de här skotten.
- Är du skadad? - Nej.
Gör ont när du skrapar ditt knä.
- Jag är döende. - Jag är en läkare.
Åh, gratulerar, men du är lite för sent.
- Låt mig få ta en titt. - Nej, snälla. Gör inte det.
Att se skadan första gången var illa nog.
Om vi tar av de här bandagen, tror jag inte att vi får på dem igen.
Tror du?
Det är skönt att se er båda.
Ni är de första människor jag ser på dagar som faktiskt
andas, rör er.
Jag var i Kosovo 1998.
Jag såg fruktansvärda saker.
Kandahar, Kongo. Inget som det här. Inget.
Så, vad gjorde ni här?
Här?
Mitt jobb.
När skeppen kom ner, lovade jag mig själv..
att jag inte skulle sluta plåta förrän batteriet dog eller jag.
Skepp?
Skeppen som tar upp folk i himlen.
Var har du varit, under en sten?
Jag fick några bra bilder på landande skepp. Ni kan se det här...
Åh Gud!
Här, se på det här!
Jag var på ett uppdrag. Sex veckor, gjorde en story om barnsoldater.
De ungarna kanske inte hade något,
men de hade all styrka i världen.
Jag reste med dem.
När vi kom till stan närmade sig en storm.
Jag visste inte det då, men de tar över vårt kraftnät.
Använder det. Världen började falla.
Alla flydde utom barnsoldaterna, de ryckte framåt.
Sedan kom skeppen. Titta!
Jag lämnade stan när marktruppena ryckte in.
Ja.
Så, en bild i en livstid.
Ett barn konfronterar en jätte.
Det är det. Det här är den mänskliga andan!
Imorgon kunde den här bilden samla motståndet.
Det är därför den måste leva vidare.
Det är därför den himmelske fadern skickade hit er.
- Vi måste gå. - Vi kan inte bara lämna honom här.
- Jo, det kan ni! - Nej! Jag gör inte det!
Kom igen!
- Drick det här! - Spill inte på mig.
Är det därifrån ni kommer?
Det är dit vi ska. Känner du till det?
Jag kom därifrån.
Nordväst härifrån över bergsplatån.
- Så den står fortfarande? - Ja, gjorde det för några dagar sedan.
Vi har sett det på håll, men vi har tappat bort det.
Jag tog en bild på parabolen.
Jag tog bilder hela vägen därifrån till dit, så...
Om du är en smart liten soldat så kan du jobba fram var jag tog varje bild.
Och sedan gå tillbaka dit, som digitala brödsmulor.
Jag vill göra ett byte med er.
Min kamera för en kula.
Vad?
Jag har sett soldater förblöda på slagfältet i dagar.
Det kommer inte att hända.
Nu, ni vill ha min kamera. Och jag vill ge er den.
Ni kan antingen bända loss den från mina händer och dra,
eller hedra en döende mans sista önskan.
- Tvinga oss inte att göra det här. - Tvinga inte mig att be.
Jag vet att hon inte gör det. Hon är läkare. Hon har gett en jävla ed.
Men du, du är en tränad soldat.
Du dödar bara folk som vill leva.
Sluta prata.
Varje sekund du fördröjer,
är en sekund du sätter hennes liv i fara. Du vet det, nu, kom igen.
Du gör ditt jobb.
Jag tänker inte skjuta dig!
Läkare. Soldat.
Ditt enda syfte är att läka, hans att skada.
Och för att komma ut måste ni ta ut varandra, eller hur?
Ni måste döda mig!
- Och skulle ingen... - Hålll tyst!
Du är värdelös, eller hur? Eller hur?
- Var tyst. - Du vill att jag ska vara tyst?
Du måste tysta mig.
Tysta mig, din jävel!
Är det var du vill?
Kampen är att leva och när allt är förlorat måste jag finna den.
Han tog bilden stående precis här.
Han kom den här vägen.
- Förbannat. - Vad?
Batteriet.
Skämtar du?
Kameran var vår enda chans att hitta parabolen, nu är den död.
- Jag sa dig att vi aldrig skulle komma dit. - Vi kommer dit.
Titta, vi är nära. Det är bara några få bilder kvar.
Jäklar.
Men det här... det är en häftig bil. Det är en amerikansk bil.
- Den ser inte ut att fungera. - Hon fungerar.
Kom igen. Kom igen.
Hoppa in!
När invasionen började sa folk att det var obemannade drönare.
Ingen pilot inuti. Bara maskiner programmerade att döda.
Drönarkrigföring från gud vet var.
De måste ha någon svaghet. Något vi kan använda emot dem.
Vi borde åka.
Åk! Åk!
Åk, åk, åk, åk!
- Kom igen. - Kom igen, kör fortare.
- De är för snabba. - Åh, Gud, det är så många!
Kör fort, huset. Kör till huset!
Jag kör.
Kom igen. Kom igen.
Håll i dig!
Nadia, här!
Kom igen!
Go, go, go, go, go!
Jag har dig.
Nej!
Titta på mig. Titta på mig.
Jag har slut på kulor... Jag har slut på kulor.
Foxtrot, det här är Bravo One.
- Foxtrot, hör du mig? - Du måste... du måste döda mig.
Du måste döda mig.
Det kommer ingen. Ingen!
Snälla!
Någon kommer, någon kommer. Jag ska skaffa dig hjälp. Jag ska skaffa dig hjälp.
- Ska du döda mig? - Du måste vara tyst.
Ingen kommer. Snälla, du måste göra det!
Snälla...
Att leva är att slåss. Säg det en gång till.
Att leva är att slåss.
Att slåss är att leva.
När allt är förlorat,
blir du bra.
Där är han.
- Vi är de som hittade dig. - Vi bar dig, din stora jävel.
- Var är jag? - På Day One...
Några anställda från en näraliggande vårdcentral satte upp en triage.
- Du är i säkerhet här nere. - Jo, säker, för tillfället.
Du måste ursäkta min vän. Han oroar sig för mycket.
Vad heter du?
- Och sedan tog de henne. - Ja, det är vad de gör.
De dödade inte henne, de...
De tog henne och sedan försvann de.
- Vi har alla förlorat folk här. - Jag måste hitta henne.
- Du kan inte hitta henne. De har henne nu. - Du förtår inte.
Jag visste inte vem jag var.
- och nu... - Nu är hon borta.
Lyssna mannen, skeppen, de tar folk och kommer inte tillbaka.
Men du är här med oss nu.
Så en amerikansk soldat vaknar upp ensam.
I en fängelsecell nära Nairobi. Sedan inget minne.
Går Gud vet hur många kilometer för att komma hit.
Och när skeppen kommer, tar de hans vän.
Så varför tog de inte dig?
Vi borde ta honom för att träffa Roderick.
Roderick!
Ursäkta, jag hörde inte.
Det här är killen vi hittade på gatan.
Roderick Mburu, arméingenjör.
Du är.. det ser ut som om du bygger ett vapen här.
Inte bara ett vapen, en EMP.
En högspännings explosion av energi, likt en blixt.
Vi har kört tester på mindre enheter
och i går fick vi exakt rätt frekvens.
Nu kan jag kalibrera den stora tjejen.
Chefen tar henne till det rätta stället.
Du förstår, Rod har den galna idén att detonera den under ett skepp.
Göra lite riktig skada.
Det är inte galet.
Problemet är att skeppen bara hovrar tillräckligt lågt över stora samlingar människor.
En folksamling omringad av drönare.
Tanken är att lägga en granat under ett gentingbo.
Vi har inte ens kommit nära.
Rod, de tog inte honom.
- Vad menar du? - De tog hans vän och lämnade kvar honom.
Tog de inte dig?
Roderick, över.
Kan ni höra mig?
Kör.
- Vi måste flytta lägret nu. - Varenda en.
Vänta.
- Drönarna tog inte honom. - De måste ha spårat oss.
Spårat?
Att leva är att slåss. Att slåss är att leva.
- Det är jag. - Vad?
Jag kommer ihåg.
De inplanterade något i mig. I min ryggrad.
- Vad pratar du om? - Jag ledde dem hit.
Jag tror att de attackerar några av oss för att hitta resten av oss.
De följer alltid mig. De följer mig och sedan dödar de alla andra.
De tog Nadia. De är på väg hit just nu.
Där är ditt bevis.
Ni skulle aldrig ha tagit hit mig. Jag har just dödat er alla.
Om drönarna följde dig hit,
kanske de försvinner om jag blåser ut din jävla hjärna!
- Kara, de är redan på väg. - Han tog hit dem.
Döda inte varandra, Kara.
Om du inte dödar mig, så följde de mig. Låt mig visa dem vägen.
Nåväl, det är försent för det!
Ni kan skjuta mig eller ni kan låta mig hjälpa till.
Ni behöver mig.
Jag är den ende som kan placera EMPn under skeppet.
Varje dag ser jag drönarna kasta ut folk i passagen här.
och skeppen bara för bort dem.
Under stationen finns ett nätverk av servicetunnlar.
Det är vår bästa chans.
Och den närmaste slutpunkten är den här tunneln.
Så vi måste ta EMPn genom stan, genom tunnlarna,
- och sedan under drönarna. - Och under skeppet.
Vad händer sedan?
Nåväl, jag vet inte hur de fungerar, men jag kan elektromagnetism.
Och när EMPn smäller, så kommer skeppen och drönarna att falla.
Vad händer med människorna inuti skeppen?
Lyssna, de människor vi kan rädda är de på marken, nu.
Amerika utplånat från kartan. Kina, Europa, allt är borta.
Såvitt vi vet är vi de sista kvar.
Men, vi måste göra det här, för alla.
Vi drar, killar.
Kom igen killar, kom igen! Vi har inte mycket tid. Kom igen.
Okej. Här är de magnetiska granaterna. Här.
Axelavfyrade raketer. Rktigt dolda.
Avundsjuk?
Okej, killar. Det här är min baby, okej?
Så jag kommer att se till att hon levererar.
Ifall jag inte är den som tänder stubintråden, lyssna.
De fyra kraftpaketen, de ska hit.
För att detonera trycker vi först huvudbrytaren,
- Sedan dödarknappen. - Huvudbrytaren, dödarknappen, vi drar!
Det är här, det är här.
Vi drar.
- Alla ut från det här planet. - Rör er.
Gå tillbaka till huvudlägret!
Vi lämnar det här området nu. Kom igen killar. Skynda, skynda, skynda!
Det är inte vår utgång. Fortsätt gå.
Kom igen!
Kara?
Det kommer fler, många. Kom igen!
Gå, gå! Nej, vi tog dig.
- Ut härifrån. - Nej, vi bär dig.
Ge mig dina granater!
Allihopa!
- Jag lovade att jag skulle ta tillbaka dig. - Nej!
- Du får aldrig se tillbaka. - Du har tre sekunder efter du dragit sprinten.
Gå!
Roderick, kom igen. Vi drar.
Vänta. Vänta.
Vänta.
Så många människor.
Explosionsradien är 100 meter.
Den måste detonera direkt under skeppet...
Men de där människorna kommer att bli tagna.
Måste få det helt rätt.
Vi måste få ut de där människorna häriftån.
Se, de där drönarna formar en bur. Vi måste öppna dörren.
Få granaten att räknas.
Sista.
Att leva är att slåss.
Alla är ute. Kom igen. Skynda, skynda!
De kommer. De kommer.
Kom igen. Kom igen. Ut härifrån. Skynda på!
Flytta er! Flytta er!
Du har det! Kom igen!
Här borta, Roderick.
De kommer genom ventilationsystemet.
Kom igen. Kom igen.
Batteriet är skadat..
Det kommer inte att gå.
- Se på mig. Se på mig. - Jag har slut på kulor.
Foxtrot Foxtrot Bravo One. Vi måste evakuera allt.
- Ingen kommer. - Du låter amerikansk.
- Snälla. - Jag ska inte dö här inne.
Så skjut mig.
- Att leva är att slåss. - Det finns ingen mer tid.
Att leva är att slåss. Att slåss är att leva.
Och när allt är förlorat kommer jag att hittas.
- Vad gör jag här? - Du låter amerikansk.
- Amerikan. - Är du inte säker?
- Jag är förvirrad. - Vad heter du?
- Jag vet inte. - Kommer du tillbaka för mig?
Jag heter Nadia.
Nadia?
Okej, mister, jag vet inte, jag kallar dig Bo.
Bo?
Det fungerade.
Är du okej?
Washington.
Vad?
Washington.
337 Washington Boulevard.
Det är var jag lärde mig att köra motorcykel.
Det är var jag växte upp.
Okej, okej, soldat. Så vad heter du?
Bo.
Jag håller mig till Bo.
Översättning: Sir TranslateAlot